Ünnepi beszédek a Klauzál-szobor avatásán
Klauzál Gábor egészalakos szobrának avatásán 2012. április 27-én elhangzott ünnepi beszédek teljes szövege.
A Klauzál Napok Tétényben 2012 főrendezvényéről, Klauzál szobrának avatásáról részletesen, képekkel egy további cikkben számolunk be.
A Klauzál Gábor Társaság elnöke, dr. Dobos Károly ünnepi köszöntője:
* * *
A Nemzeti Erőforrás Minisztérium vezetője, dr. Réthelyi Miklós ünnepi beszéde:
Egy nemzet nem lehet naggyá, ha nem emlékszik a múltjára. Csak a saját történelmünkre, az évszázadok alatt felhalmozott értékeinkre alapozva tudjuk meghatározni, kik is vagyunk, hova tartunk. Csak a történelmünk, a hagyományaink ismerete adja kezünkbe azt a kulcsot, amellyel megfejthetjük a jövő kihívásait. Ma a múltunk egy dicső szakaszára emlékezünk: a reformkorra, a szabadságharcra és az azt követő hosszú évekre, amik végül a Kiegyezéshez vezettek. Emlékezhetünk eleink hazaszeretetére, ami erősebb volt, mint az egyéni érdekük, s arra, ami egységbe forrasztotta a kor nagyjait Széchenyitől Kossuthig, Deáktól Batthyányig, Táncsicstól Klauzálig. Megannyi elképzelés, megannyi tettvágy, megannyi indulat – mégis egy akarat, egy cselekedet, egy szívdobbanás. Mert a haza ügye ezt kívánta meg. A XIX. század dicső évei ma is összefogásra, nemzeti egységre intenek minket. De nemcsak emlékezünk, nemcsak tanulunk a történelmünkből. Ma egy példaképre is felhívjuk a figyelmet, egy olyan emberre, akit bátran követhetünk mindannyian. Klauzál Gábor élete ez a példa, a lánglelkű politikusé, aki tevékenységét minden esetben az ország érdekeihez igazította. Ha kellett, a reformellenzék élére állt, ha kellett, az ország első embereként dolgozott, de amikor arra volt szükség, miniszteri pozíciót is vállalt az első magyar kormányban. Alázattal fogadott minden megbízást, mert számára a nemzet ügye és nem a személyes boldogulása, hírneve, tekintélye volt fontos. Ott találjuk a nevét a kor minden fontos eseményénél a reform-országgyűlésektől a Kiegyezés szövegének megfogalmazásáig – de nem találjuk ott a forradalom populáris hősei között. Kiemelkedően sokat dolgozott, de sosem vágyott a dicsfényre, a népszerűségre. Ha a szükség úgy kívánta, első emberként is vállalta a feladatot – de nem derogált neki egyszerű képviselőként, vagy éppen politikán kívüli közszereplőként sem tevékenykedni. Most, amikor felavatjuk szobrát, gondoljunk arra, amit az ő élete, az ő példája üzen számunkra: a nemzet javáért dolgozni minden körülmények között. Kívánom, hogy ez a szép ünnep ne csak külsőségeiben, ne csak a tiszteletadásban, ne csak az emlékezésben, hanem a lelki növekedésben, az értékekben való gyarapodásban is hozzátegyen a nemzet, s egyben mindannyiunk személyes fejlődéséhez, növekedéséhez! Mivel Szentesen jártam iskolába engedjenek meg néhány szentesi gondolatot Klauzálról. Szentes város 1906-ban utcát, majd 1994-ben iskolát nevezett el róla, amely előtt 1998 óta a mellszobra is látható (Máté István alkotása). Szentessel 1837-ben került közvetlenebb kapcsolatba. Az örökváltsági szerződés bonyodalmaiba keveredett város pártfogójaként egyengette a földesurak (a Károlyi grófok), ill. Szentes között a mindkét félnek hasznos megegyezés útját. Eközben olyan közigazgatási szabályzatot dolgozott ki (az ún. koordinációt), amely hosszabb távra meghatározta a városi önkormányzat működését. Kalocsán (több lexikon szerint Szegeden) hunyt el 1866. augusztus 3-án. A szegedi Belvárosi temetőben található családi sírboltban helyezték örök nyugalomra. A hálás szentesiek szeptember 3-án gyászünnepet tartottak egykori pártfogójuk emlékére. A képletes ravatal fölött Oroszi Miklós, Szentes országgyűlési képviselője mondott gyászbeszédet, amelyet a Szegedi Híradó több folytatásban leközölt. Ebből idézzük a zárógondolatot, amely a mához is szól: "Különösen Csongrád megyének méltó büszkesége volt ő, mint ki e megyében a haza és nép jogainak bátor védője, a kor követelte eszméknek buzgó apostola, bátor előharcosa s hű Mózese. Legközelebbről Szentesnek, e mi városunknak még sokkal több oka van őróla hálásan emlékezni, mert ő általános népérdekű küzdelmein kívül e mi városunk akkori úrbéres lakosainak is hű védője, tanácsadója volt. Azért illő dolog, hogy e városnak minden lakosa hálával emlékezzék reá. Legyen gondunk arra is, hogy gyermekeink, sőt unokáink is tudják meg: ki volt Klauzál Gábor. Igyekezzünk őket úgy nevelni, hogy a Gondviselés által számukra kimutatott pályán Klauzál Gábort válasszák példányképül, s ha annyi erényekkel nem tündökölhetnek is, mint ő, legalább szeressék úgy e hazát, mint ő szerette." Köszönöm, hogy meghallgattak! |
* * *
Budapest főpolgármestere, Tarlós István ünnepi beszéde:
Engedjék meg, hogy először is azokat köszöntsem, akik fontosnak érezték, hogy a történelmi múlt egyik kiemelkedő politikusára emlékezzünk ma. Tiszteletemet fejezem ki a Klauzál Gábor Társaságnak és a Budafok-Tétény Önkormányzatának, hogy vállalt feladatuknak tekintették a független, szabad magyar nemzet egyik meghatározó személyisége, Klauzál Gábor emlékének megőrzését. A Batthyány Lajos vezette első felelős magyar kormány földművelés-, ipar- és kereskedelemügyi minisztere, aki egyben az egészség- és postaügyek első felelős irányítója is volt –, a reformországgyűlések ellenzékének kiemelkedő alakja, Deák Ferenc távollétében annak vezetője, minisztersége idején számos haladó szellemű törvény megalkotója. Vannak tartozásaink a múltunkkal szemben, és ezzel az emlékművel most valamit törlesztünk belőle. Klauzál Gábor személyiségét kevéssé emlegeti az utókor, kultusza is inkább Szegeden, egykori választókerületének székhelyén van. Jóllehet Klauzál Gábor a fővárosban született, és idősebb korában itt, az akkoriban még különálló Tétényben volt szőlőbirtoka. Dr. Pálmány Béla nyugalmazott levéltáros kutatta Klauzál családjának történetét. Tőle való megfogalmazás szerint: „Klauzál Gábor 1839-től egyik vezére volt a magyar alsótáblai ellenzéknek, társaival nagy erkölcsi erővel és bátorsággal szállt szembe az abszolutisztikus királyi hatalmat és a mozdulatlan politikai, társadalmi, gazdasági és szellemi viszonyokat minden eszközzel – akár a magyar rendi alkotmány nyílt megsértésével is – fenntartani törekvő bécsi udvari körökkel és ókonzervatív magyar mágnási és hivatalnoki kaszttal. Nagyszerű szónoklatokban tett hitet a szólásszabadság, a magyar nyelv hivatalossá tétele, a városok jogállásának, belső szervezetének rendezése, a polgárság jogai, a zsidók emancipációja mellett.” Azt pedig tanulmányainkból is tudjuk, hogy Klauzál az első felelős magyar kormány földművelés-, ipar- és kereskedés ügyi minisztere volt 1848-ban. Azt viszont már kevesen tudják, hogy ebbéli pozíciójában milyen sokat tett a kor hazai iparának védelmében. Manapság talán célszerű is egy kicsit erről is beszélni. Egyrészt módosította a céh törvényt. Ez azért volt fontos, mert a szigorú és a céhlegényekre túl nagy terhet jelentő korábbi szabályozás miatt állandóan napirenden voltak a legények lázongásai. Klauzál lazított a szabályokon, és megnyert az új hatalom magának egy réteget. Sajnos, hogy a legények javára később épp a szabadságharcban és nem az ipar felvirágoztatásában volt szükség. Klauzál iparvédő politikája másrészről is fontos volt a kor számára, sőt, példaértékű napjainkban is. A Védegylet megalapítása a hazai iparosok áruinak védelmét, elsőségét jelentette. A kor kiélezett nemzetközi politikai színterén hazánkkal szemben, (mily érdekes!) vámrendszert alakított ki az udvar. A magyar árukat sújtó vámrendszer ellen csak azt lehetett tenni, hogy egy önálló, a hazai mezőgazdaságra és iparra épülő gazdaságot kellett kiépíteni. Klauzál Gábor és munkatársai ezzel letették annak a politikának is az alapjait, amit ma nemzet- gazdaságnak hívunk. Végezetül hadd szóljak Klauzálról, az emberről is. Arról a lelki alkatról, aki volt Klauzál Gábor. Első felesége húsz évi házasság után meghalt. Az érző lelkű embert annyira megviselte szerette halála, hogy belebetegedett. De hasonló, teljes lelki azonosulással fordult a haza ügyéhez is. Amikor már látszott, hogy szétesőben a kormányzat és széthúzás van a politikai megoldások terén, az udvarhoz való viszonyunkban, lelki válsággal élte meg ezeket a napokat. Többek között ezért vonult vissza ide. Tétényben vásárolt birtokaira. Ez a hely adott neki lelki békét. A tétényi időszak adott számára bizodalmat, hogy az elkezdett nemzetépítő munka végül révbe ér. Kedves Barátaim! Örülök, hogy a Fővárosi Önkormányzat nevében részt vállalhattam Klauzál Gábor emlékének megőrzésében, és hogy ma együtt leplezhetjük le méltó, egész alakos szobrát! |
* * *
Budapest XXII. kerület, Budafok-Tétény alpolgármestere, Karsay Ferenc ünnepi beszéde:
Én most nem Klauzált az államférfit szeretném méltatni, hanem röviden visszatekinteni a szobor, a mi Klauzál szobrunk születésének körülményeire. Kerületünk jelmondata: „Kisváros a nagyvárosban”. Egy kisváros, egy kertváros, amilyen Budafok-Tétény is, a kívülálló számára szinte mindig vonzó, szinte irigyelt lakókörnyezet. A sok zöld, a kertek, az egymást ismerő, összetartó emberek közössége, a természetesen jelenlévő lokálpatriotizmus olyan körülmények, amiket mi is szerettünk volna megjeleníteni az előbb idézett jelmondatban. Aki itt éli mindennapjait az a nehézségekkel is tisztában van azonban, a poros utakkal, a kevésbé gazdag kirakatokkal, a távoli munkahelyhez kapcsolódó nehézségekkel. A pozitívnak tartott nyugalom könnyen válhat monotóniává, vagy ami még rosszabb Ady „magyar ugarává”, ahol minden új, jobbító szándék elhalhat. Abban a tényben, hogy Budafok-Tétény nem egy ilyen ugar, döntő szerepe van a civil szervezeteknek. A mi településünkön már több mint száz éve is jól működtek a civil szervezetek, a polgári körök, egyletek, sportegyesületek. Ezek az önszerveződő csoportok azon kívül, hogy a társasági élet színterévé váltak, a mai napig a lakóhelyükért tenni akaró polgárok közösségei. Mi, a kerület választott vezetői tisztában vagyunk azzal, hogy önkéntes munkájuk milyen fontos és mennyi értéket hoznak létre. Tudjuk, hogy a velük való együttműködés mennyi többletet ad hozzá saját munkánkhoz, tudjuk, hogy olyan tükörként is működnek, amelyben folyamatosan ellenőrizhetjük saját tevékenységünket. Ezért kötelességünk és feladatunk megadni nekik minden segítséget, amire lehetőségünk van. A Klauzál Társaság nagyszerűsége abban rejlik, hogy tagjai elsőként ismerték fel, hogy a mi településünk egykori lakója, Klauzál Gábor egy Széchenyihez, Kossuthoz, Deákhoz mérhető történelmi személyiség, aki nem csak hazánkért, hanem saját lakóhelyéért is nagyon sokat tett! Olyan emblematikus személy akiért lehet és kell is lelkesedni. Nem hagyhatjuk, hogy életműve feledésbe merüljön! Szívet melengető érzés, hogy a Klauzál Társaság szobor állítási kezdeményezéséhez a Budafok-tétényi önkormányzaton kívül a Budapest Fővárosi önkormányzat, a Nemzeti Erőforrás Minisztérium és a Nemzetgazdasági Minisztérium vezetői is csatlakoztak támogatóként. Ezek az erőforrások azonban együtt sem lettek volna elegendőek a szobor felállításához a magánszemélyek, Benedek György szobrászművész és a Klauzál társaság támogatása, önzetlen munkája nélkül. Tudom, hogy számos nehézséget kellett leküzdeniük amíg ma együtt felavathatjuk a szobrot. Biztos vagyok benne, hogy a Klauzál Társaság a szobor felállítása után is folytatja missziós munkáját. Elsősorban nekik hoztam ezt az idézetet: „A boldogság nyomában” című filmből: „Ne higgy annak aki azt mondja, nem vagy rá képes...Ha van egy álmod ne mondj le róla... Ha valaki nem tud valamit, azt szeretné, ha Te sem tudnád... Ha akarsz valamit tegyél érte!” Kerületünk önkormányzatának nevében most szeretném megköszönni mindenkinek azt, amit azért tett, hogy ez az álom megvalósult! |
![](/images/pecset_s.gif)